![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | Bratři | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
Danella
Založen: 24. 03. 2008 |
Příspěvky: 10 |
Bydliště: KTU |
|
![](./templates/subSilver/images/spacer.gif) |
Zaslal: 26.3.2008 0:40 |
|
|
![Odpovědět s citátem Odpovědět s citátem](templates/subSilver/images/lang_english/blue/icon_quote.gif) |
|
Andrea seděla na Erdoganově posteli a přemýšlela o tom, co se bude dít dál. Najednou se otevřely dveře a do pokoje vstoupil Erdogan.
„Už je ti líp Andreo?“ zeptal se Andrey. Před několika hodinami ji málem přejel svým vínově červeným BMW, když se vracel z natáčení Kobry11.
Erdogan si přisedl k Andree na postel a vzal jí za ruku. „Povíš mi, co se ti stalo? A jak se jmenuješ celým jménem?“ Jmenuji se Andrea Schaferová.“
„Ty jsi Němka?“ „Ne jsem Češka. Divíš se, že mám německé jméno?“ „Upřímně řečeno mně to překvapilo a taky proto že se takhle podobně jmenuje
postava, kterou v Kobře hraje….“ "Carina Wieseová“ přerušila Erdogana Andrea. „Sleduješ Kobru 11?“ „Jasně, to je můj nejoblíbenější seriál.“
„Jak ses sem dostala?“ „Před třemi týdny mně unesli. Jeden Němec a dva Turci. Potom mně zavřeli do nějakého skladiště u dálnice a včera se mi podařilo utéct.
Jestli mně najdou tak mně zabijou.“ „Něco s tím provedeme, ale teď se pojď najíst.“ Andrea šla s Erdoganem do kuchyně.
„Nechce se ti spát, Andreo?“ „Strašně, ale mám strach, že mně tu najdou.“ „Neměj strach, nikdo neví, že tu jsi.“ řekl Erdogan a odešel do své pracovny.
Andrea po chvíli přišla za Erdoganem a sedla si na stůl přímo před něj. Její krátká sukně odhalovala její krásné dlouhé nohy.
Erdogan se lehce dotkl Andreiny nohy. Potom vstal, objal Andreu kolem jejího štíhlého pasu a začal jí vášnivě líbat.
„Ne to nemůžeme“ řekl náhle Erdogan a přestal Andreu líbat. „Co je Erdogane, co jsem udělala?“
„Ne nic Andreo, ty za to nemůžeš, promiň.“ Andrea popřála Erdoganovi dobrou noc a šla spát.
Druhý den se vzbudila v půl dvanácté, ale rozhodla se ještě chvíli zůstat v posteli. Měla na sobě černá tanga s krajkou a černou podprsenku.
Své dlouhé hnědé vlasy měla rozpuštěné. Najednou se otevřely dveře a do pokoje vstoupil Erdogan. „Ahoj Andreo, jak ses vyspala?“ zeptal se a přisedl si k Andree na postel.
„Půjdeš se mnou na natáčení Kobry?“ „Dneska?“ „Né, dneska mám volno. Až zítra.“ Odpověděl s úsměvem Erdogan a pohladil Andreu po tváři.
„Až se ti bude chtít, tak vstaň.“
Andrea se vyhrabala z postele. Asi půl hodiny strávila ve sprše. Potom si oblékla krajkové spodní prádlo tělové barvy,
šedivou minisukni a bílé tričko na ramínka. „Erdogane“ zavolala Andrea na Erdogana. „Jsem tady, v pracovně. Andrea k němu přišla do pracovny.
„Copak děláš?“ zeptala se. „Snažím se učit se text.“ „A jde ti to?“ Zeptala se Andrea se šibalským úsměvem na rtech. „Docela jo, ale budu se radši věnovat tobě.“
Odpověděl s úsměvem Erdogan. Andrea se něžně dotkla Erdoganovi tváře. On vzal Andreinu ruku do své a něžně jí políbil.
Potom si Andreu přitáhl blíž, chytil ji kolem pasu a začal jí líbat. „Mám nápad. Nedaleko Dusseldorfu mám chatu u jezera. Nechceš se tam se mnou zajet podívat?“ zeptal se Erdogan. Andrea souhlasně pokývala hlavou.
Erdogan přivezl Andreu do krásné přírody k chatě u jezera. Slunce plulo nad obzorem a barvilo krajinu do zlatova.
Andrea mněla na sobě béžové kalhoty, bílé tričko na ramínka a béžovou bundu. Na nohách mněla obuv téže barvy.Erdogan odemkl dveře a vstoupil do chaty.
Celé chatě vévodil překrásný krb a dřevěná postel. Andrea se se zájmem podívala na postel a poté na svého malého tureckého přítele. „Uvařím čaj.“
O deset minut později už seděli oba nad konvicí čaje. V krbu jásavě plápolal oheň. Andrea si sedla na postel. Erdogan si k ní přisedl. Pohladil jí po tváři.
Andrea si ho přitáhla blíž a začala ho líbat. Erdogan se jí nebránil. Položil jí na postel. Andrea svému příteli sundala černé tričko. Líbala ho na nahé hrudi porostlé tmavými chloupky. Ani jeden z nich si nevšiml, že je sleduje nějaký muž. Byl to přibližně metr sedmdesát vysoký Turek se snědou pletí. Po pár minutách se vytratil.
Byl to Erdoganův bratr Abdul. Právě zjistil jeho slabé místo. Byla to Andrea. Abdul nasedl do svého černého Nisanu a odjel zpátky do Kolína nad Rýnem.
Erdogan stáhnul Andree kalhoty a tričko. Dívka se ke svému příteli přitiskla. Erdogan jí položil na postel a líbal jí po celém těle.
Když jí chtěl zbavit posledního kousku oblečení, odstrčila ho a něžně ho pohladila. „Promiň“ řekl Erdogan a vzal Andreu do náruče.
„Strašně moc tě miluju, Andreo“ řekl a políbil jí do vlasů. O hodinu později už se chystali na cestu zpátky.
Do Kolína dorazili asi kolem deváté. Andrea se vysprchovala a oblékla se do krátké saténové košilky modré barvy.
O chvilku později zaklepala na dveře Erdoganovi ložnice a vstoupila. „Jen jsem ti chtěla popřát dobrou noc.“ „Pojď sem prosím“ požádal Erdogan dívku.
Dívka došla k jeho posteli a sedla si na kraj. Erdogan si jí přitáhl k sobě. Jejich těla dělila jen peřina. „Buď dnes v noci se mnou prosím, prosím“ řekl něžně Erdogan.
„Nóó“ napínala ho Andrea. „Andy?“ „Tak dobře“ souhlasila Andrea. Vlezla si k Erdoganovi, něžně se k němu přitulila a za moment mu usnula v náručí.
Ráno se jako první vzbudil Erdogan. Bylo právě půl páté. V pět hodin vzbudil Erdogan i Andreu. „Andy jestli chceš jít se mnou tak vstávej.
Po pěti minutách se Andrea vyhrabala z postele. Osprchovala se, nalíčila a oblékla se. Došla za Erdoganem do kuchyně.
Po snídani se rozjeli do Dusseldorfu, kde probíhalo natáčení německého akčního seriálu Kobra11. Do Dusseldorfu dorazili kolem půl sedmé.
Erdogan zaparkoval své tmavě modré Masserati vedle Reného Porsche 911 Cabrio barvy stříbrné. „Ahojky! Pozdravil Turek své kolegy.
„Ahoj Erdogane. Copak to máš vedle sebe za zářící sluníčko?“ zeptal se Dietmar Huhn hrající věčně veselého policistu Horsta Herzbergera.
„To je Andrea“ představil Erdogan dívku. „A to je Dietmar“ představil svého kolegu Turek. Postupně představil dívce všechny své kolegy.
"Erdogane, René zavolal režisér herce na plac." Andrea se zatím procházela po seriálové policejní služebně.
Když shledala, že je na seriálové policejní služebně sama, sedla si do židle kde sedává Carina Wiesová coby sekretářka Andrea,
a se smutným výrazem hleděla kamsi do neznáma. Zničehonic jí kdosi položil ruku na rameno. Byla to Carina Wiesová.
V první chvíli se Andrea lekla, ale jakmile nad sebou spatřila Carinin obličej, strach jí opustil. „Co tu děláš tak sama?“ zeptala se s milým úsměvem Carina.
„Promiňte, já nevěděla, že se sem nesmí.“ „Za prvé mi nevykej, ale tykej. A za druhé to vůbec nevadí.“
V tu dobu právě připravoval Abdul ve své kanceláři plán Andreina únosu.
Asi kolem dvanácté se vypravili Carina a Andrea na oběd.
Jelikož se natáčení mezitím přesunulo za město, musela Carina se svým tmavě modrým mercedesem jet asi třičtvrtě hodiny po okreskách.
„Carino, mám takový pocit, že nás sleduje nějaké auto.“ „To se ti asi zdá“ odpověděla s úsměvem Carina. Andrea měla bohužel pravdu.
Už od místa natáčení je sledoval černý Jaguár. „Myslím, že nás chce předjet, tak ho necháme ne?“ Řidič černého Jaguára dojel až na úroveň Carinina Mercedesu
a natlačil ji na svodidla. Carina dupla na brzdu a dostala smyk. Prorazila svodidla, několikrát se otočila ve vzduchu a nakonec přistála zpět na kolech.
Dívky ztratili na pár minut vědomí. Mezitím z černého Jaguára vyběhli čtyři muži. Vytáhli obě dívky z vozu a odtáhli do svého auta.
Když Carina otevřela oči, zjistila, že je v nějakém skladišti. Ruce mněla svázané plastovými pásy. „Andreo.“
Andrea otevřela oči, a když zjistila co se děje, dostala strach. Byly obě připoutány ke sloupu. Do starého skladiště vešel Abdul. Ani jedna z dívek ho neznala.
Abdul přešel k Andree a přiklekl si k ní. „Díky tobě kočičko, si s Erdoganem budu moct dělat, co se mi zlíbí.“
V té chvíli ještě Erdogan ani ostatní netušili, co se stalo.
Erdoganovi zazvonil mobil. „Prosím“ ohlásil se zvesela Erdogan v domnění že volá Carina či Andrea. Náhle mu však tvář zkameněla.
„Ahoj Erdy, tady je tvůj milovaný bráška Abdul.“ „Co chceš?“ zeptal se ledově Erdogan. „Poslouchej“ řekl Abdul a kopnul Andreu do nohy. „Au“ zaječela Andrea.
„Jistě jsi poznal roztomilý hlásek své milované Andrey“ zasmál se do telefonu Erdoganův bratr. „Co po mně chceš, ty parchante“ už skoro řval Erdogan. „Nekřič, bráško.
Ještě se ti ozvu. A mimochodem Carinku mám taky. Carině stékali slzy po její odřené a zkrvavené tváři. Andrea jí chytila za ruku a jen s velkou námahou pootočila hlavu,
aby na ní alespoň trochu viděla a konejšivě se usmála. Když Turek odešel, řekla Carině. „Musíme se odsud nějak dostat. Máš nějaký nápad?“
„Nejdříve se musíme nějak dostat z těch pout.“ Do místnosti vešel opět Turek. Klekl si před Carinu, vytáhl nůž a přeřezal jí pouta.
„Vstávej, křikl na ni a bleskově ji postavil na nohy. To samé udělal s Andreou. Potom vytáhl zbraň a poručil jim, aby šli k autu. Poslechli a nastoupily do auta.
Dívky seděly mezi Turkovými gorilami. Muži byly nejmíň o dvě hlavy vyšší než obě dívky. Muž co seděl po Carinině boku jí pohladil po noze.
„Nehrab na mně“ křikla na něj. „Wolfe, neslyšel jsi dámu? Jestli na ní ještě jednou sáhneš, uříznu ti ruku.“ Řekl ledově Turek. Obě dívky byly překvapeny.
V tu dobu přišla do Action Conceptu policie. „Dobrý den, Bauer, kriminální policie. Asi před půl hodinou jsme našli nedaleko od dálnice havarovaný tmavě modrý mercedes. Myslím, že patří vaší kolegyni Carině Wiesové pane…“ zaváhal policista. „Steinke, René Steinke. Představil se policistovi René. „Co se stalo?“
„Myslím, že slečnu Wiesovou někdo unesl.“ „To je blbost. Ona neměla žádné nepřátele.“ „Tady je má vizitka pane Steinke“ řekl policista a podával Renému svou vizitku. „Kdybyste si Vy nebo Vaši kolegové na něco vzpomněli, tak mi zavolejte. Nashledanou.“ „Pro dnešek končíme. Budeme pokračovat, až se Carina objeví“ řekl režisér. René přešel k Erdoganovi a uhodil na něj. „Ty o tom něco výš, že jo?“ „Nevím, já bych ti to přeci řekl“ odpověděl podrážděně Turek. „Nelži, tvoje nová přítelkyně a tvoje kamarádka jsou ve smrtelném nebezpečí, a ty si tady hraješ na hrdinu“ uhodil znovu na Turka parťák. „Abdul chce jenom mně“ zakřičel Erdogan. Byl zoufalí.
Měl o obě dívky velký strach. Turkovi zazvonil mobil. „Prosím“ ohlásil se ledově Erdogan. „Ahoj bráško“ uslyšel hlas nenáviděného bratra.
Na A44 před dálničním křížem Cáchy máš překvapení.“ Řekl skoro se smíchem Abdul a vypnul mobil. „Co je“ zeptal se René. „Nastup si do auta, vysvětlím ti to cestou.“
Když dojeli na určené místo, našli tam svoji kolegyni Carinu přivázanou ke stromu. Turek vytáhl nůž a přeřezal jím provazy. „Jsi v pořádku?“ zeptal se přicházející René.
„Co se vlastně stalo?“ otázal se Turek. „Chtěli jsme si zajít s Andreou na oběd, ale pár kilometrů před tím než jsme vjeli do města, se nás pokusil vytlačit z dálnice černý Jaguár. Dupla jsem na brzdu a dostaly jsme smyk. Prorazili jsme svodidla, několikrát se otočili a nakonec jsme dopadli zpět na kola.
Na pár minut jsme ztratili vědomí, a když jsme se později probrali, byly jsme přivázané ke sloupu.
O pár hodin později nás nějaký muž donutil nastoupit do auta, a potom mně ty jeho gorily vyhodili a přivázali ke stromu.“ „A Andrea, co je sní?“
„Zatím je v pořádku, ale mám strach, že jí něco udělají.“ Turkovi opět zazvonil mobil. Erdogan se už ani nepředstavoval, jelikož věděl, kdo volá.
„Tak bratříčku teď už si přestaneme hrát. Do čtyřiadvaceti hodin chci milion Euro, tvoje Masserati a tebe. Jinak tu tvoji kočičku zabiju.“
Oznámil své podmínky Abdul a zavěsil. „Chce milion euro mně a Masserati. Za jak dlouho máš ten milion sehnat?“ zeptala se Carina. „Do čtyřiadvaceti hodin.
„To nemůžu sehnat.“ „Musíš jít na policii“ přesvědčoval svého kamaráda René. „Né, nemůžu jít na policii. Abdul by ji okamžitě zabil. „Nezjistí to, neboj“ ujišťovala ho Carina.
O hodinu a půl už byly všichni tři na policejní služebně. „Dobrý den,“ pozdravil všechny tři přicházející policista Bauer.
Paní Wiesová, tedy slečna Wiesová se už objevila, takže co máte za problém?“ „V tom autě byla se mnou ještě jedna dívka,Andrea.“ začala vyprávět Carina.
„Tušíte, kde asi může teď to děvče být?“ položil otázku policista Bauer. „Ano“ ozval se Turek. „Má jí můj bratr Abdul Atalay.
Teď po mně chce milion euro, mé Masserati a mně.“ „Dal Vám nějakou lhůtu?“ zeptal se znovu policista. „Do zítřka.“ Erdoganovi zazvonil mobil. „Prosím“
„Ahoj bráško, už jsi sehnal ty peníze?“ „Ještě ne, ale do večera je budu mít.“ „To jsem rád. Ještě se ti zítra ozvu a řeknu ti, kdy a kde se sejdeme.“ Řekl Abdua l a kopnul pro výstrahu do Andrey. „Arschloch“ zařvala Andrea. Jedna z Abdulovích goril jí uhodila tak až ztratila na pár minut vědomí.
„Wolfe, nech tu mladou dámu“ odpověděl v klidu Abdul a zavěsil. „Krucinál já toho parchanta zabiju“ zařval Erdogan. „Uklidněte se, pane Atalay.
Co po Vás Váš bratr chtěl?“ „Nic nového, ale pořád André ubližuje. „je klid a o ten milion se nestarejte. O to se postaráme my.“
O dvě hodiny později už mněl policista peníze na služebně. Celou noc strávili všichni tři na policejní služebně. Kolem osmé hodiny ranní se znova ohlásil Erdoganův bratr Abdul. „Ahoj Erdy, už máš ty prachy?“ Jo. Tak kdy a kde se sejdeme?“ „Za dvě hodiny chci vidět tebe i s penězi ve staré pískovně.“
„A kde mám tu jistotu, že je Andrea ještě na živu?“ Wolfe, přiveď slečnu Andreu prosím.“ Wolf odkudsi přivlekl Andreu.
„Tvůj milovaný Erdogan s tebou chce mluvit“ předal Abdul mobil Erdoganově přítelkyni. „Prosím“ ohlásila se váhavě Andrea. „Jsi v pořádku, miláčku?“
„Ano Erdogane, ale dostaň mě prosím pryč“ zaprosila z viditelné únavy v hlase dívka. Abdul jí vzal mobil. „Je v pořádku bráško. Takže za dvě hodiny ve staré pískovně.
A žádný podrazy.“ Abdul zavěsil. „Za dvě hodiny mám být ve staré pískovně s milionem euro a sám.“
V přesně stanovenou dobu byl Erdogan v pískovně. „Ahoj bratříčku“ pozdravil s úšklebkem na tváři Abdul. „Vylez z toho auta.“ „Kde je Andrea?“
„Přímo za tebou“ odpověděl Abdul. Jakmile se Turek otočil, uhodil ho Abdul zbraní do zátylku. Turek ztratil na pár minut vědomí.
Když otevřel oči, spatřil nad sebou vlídný obličej své přítelkyně. Na pár minut si pomyslel, že snad v tom jede s Abdulem, ale když uviděl obě gorily, uklidnil se.
„Kam nás to vezeš?“ zeptal se naštvaný Erdogan. „O to se teď nestarej. Teď se ti konečně pomstím za všechno, co jsi mi kdy provedl.“
„O čem to mluví?“ divila se nic netušíc Andrea. Turek se prudce zvedl do sedu, ale hned se zase složil Andree do klína. „Lež miláčku“ řekla Andrea a něžně ho pohladila po tváři. „Do konkurzu na roli Semira jsem se hlásil já i Abdul. Ale vyhrál jsem to já. Proto mně můj bratr nenávidí a chce se mi pomstít“ odpověděl nešťastný Erdogan.
Po několika kilometrech jízdy zastavil Abdul u jakési polorozpadlé chaty. „Tady vás nikdo hledat nebude“ zasmál se Abdul.
Vytáhl zbraň a donutil oba unesené vstoupit do chaty. „Tady budete tak dlouho, dokud se nerozhodnu, jak se vás zbavím.“ Oznámil Abdul a zamkl svého bratra i jeho přítelkyni do chaty. V chatě byla akorát jedna postel, stůl a dvě židle. Okna byla zabedněná okenicemi. Andrea začala plakat. Turek si k ní sedl na postel a objal jí.
Začal jí něžně utěšovat. „Jak daleko je nejbližší město nebo vesnice?“ zeptala se s malou nadějí v hlase Andrea svého Tureckého přítele. „Je mi líto že tě musím zklamat miláčku“ odpověděl smutně Erdogan. „ale nejbližší město je vzdálené asi dvacet kilometrů a nejbližší dálnice asi tak deset kilometrů.“ „Myslíš, že nás najdou?“
„To nevím. Ale není moc míst, kde by nás mohli hledat. Myslím, že je to otázka jen několika hodin, než nás najdou.“
Protože se venku už stmívalo, rozhodli se oba, že se alespoň chvíli prospí. Leželi na posteli a Erdogan něžně šeptal Andree do ucha, jak jí miluje.
Ta po několika minutách usnula. Turek se ještě chvíli díval do tmy a přemýšlel jak se z toho všeho dostat, ale po celodenní únavě a malé chvíli,
kdy poslouchal pravidelný dech své přítelkyně, usnul. Ráno se jako první vzbudila Andrea. Chvíli poslouchala, jak Turek pravidelně oddechuje.
Potom se nadzvedla a políbila ho na krk. Erdogan otevřel své čokoládově hnědé oči. „Dobré ráno lásko“ pozdravila hned po ránu Andrea svého přítele.
On si jí místo odpovědi přitáhl k sobě a dlouze a vášnivě jí políbil.
„Až nás odtud dostanou a mého bratra spravedlivě odsoudí, strávíme spolu romantický víkend v chatě u jezera“ navrhl své přítelkyni Turek a láskyplně jí objal.
Před chatou zaslechli přijíždějící auto. Nebyl to nikdo jiný než Abdul Atalay. Vstoupil do chaty se zbraní a křikl na svého bratra.
„A teď se spolu malinko projedeme“ a namířil zbraní na Andreu. „A kdyby se ti náhodou nechtělo….“ Významně se zašklebil na bratra. „nech ji být.
Nemá s tím nic společného. Je to jenom mezi námi dvěma.“ „Erdogane, ty s ním chceš jít?“ Musím, myšičko. Nemám na vybranou.“
Vysvětlil s omluvným výrazem Erdogan a svou přítelkyni objal. „Neboj se, myšičko, nic se mi nestane.“ „Tak už toho cicmání nechte, kdo se má na vás dívat.“
Zašklebil se nenávistně a znechuceně Abdul. Nařídil Wolfovi, aby dívku v chatě zamkl.
Po několika hodinách utrpení našli Andreu v chatě policisté. Odvezli ji do Erdoganova domu. Andrea se vysprchovala, oblékla si na sebe čisté věci a vydala se s policisty na služebnu. Když dorazili na místo, ujal se jí policista Bauer. „Už něco víte?“ „Bohužel toho moc nevíme, slečno Schaferová“ dokončil větu komisař Bauer.
„Můžete mi říct, kdy jste viděla svého přítele naposledy?“ „Bylo to dnes ráno, když ho jeho bratr Abdul někam odtáhl“ odpověděla se slzami v očích Andrea. „Už jsme po nich vyhlásily pátrání. Nevíte náhodou, jaké měli auto?“ „Tmavě modré Masserati.“ Odpověděla dívka a schovala tvář do dlaní.
„Komisaři, právě jsme dostali hlášení, že na třicátém kilometru dálnice A4 bylo spatřeno tmavě modré Maseratti.“ „Ať ho nespustí z očí.“ křikl Bauer.
Asi po čtvrt hodině si posádka modrého Maseratti že je stíhá nejmíň pět policejních aut. „Sakra jsme v háji“ ztratil nervy Abdul. Abdul zastavil uprostřed dálnice.
Naštěstí byla v tomto úseku vyklizená a uzavřená. Abdul vytáhl svého bratra z auta a držel mu zbraň u hlavy. Jestli mně nenecháte jet dál tak ho odprásknu“ řval jako šílený. V tu chvíli ale už přijely posily a Abdula obklíčily. „Vzdejte se, Abdule, nemáte žádnou šanci. Zakřičel komisař Bauer. „Jestli se někdo jenom hned tak ho odprásknu.
A víckrát to opakovat nebudu!“ „Je konec, Abdule“ zašklebil se Erdogan a nakopl svého bratra do rozkroku. Abdul upustil svou zbraň.
„Jste zatčen za vraždu Wolfa Smitha, za dvojnásobný únos a za vydírání“ oznámil komisař Bauer při zatýkání. Andrea se okamžitě rozběhla ke svému příteli.
„Erdogane, miluju tě“ řekla svému příteli se slzami v očích. Turek jí objal. „A teď nás myšičko, čeká celý týden v chatě u jezera.
Andrea svého přítele něžně políbila a šli společně k tmavě modrému Maseratti. Domů odjížděli se západem slunce v zádech
Danella[/list]
|
|
![](./templates/subSilver/images/ftr_right.gif) |
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | Re: Bratři | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
Ajši
Administrátor
Založen: 14. 10. 2007 |
Příspěvky: 1513 |
Bydliště: Hodonín |
|
![](./templates/subSilver/images/spacer.gif) |
Zaslal: 26.3.2008 1:20 |
|
|
![Odpovědět s citátem Odpovědět s citátem](templates/subSilver/images/lang_english/blue/icon_quote.gif) |
|
V prvé řadě... nechceš si rozmyslet to tučné písmo a obří litery? Bez nich by se to četlo lépe...
Přiznám se, že na začátku jsem zírala jako blázen a co ve mně zůstalo, byl takový... pocit nechuti. Takže Atalay najde U SILNICE nějakou CIZÍ ženskou, co tvrdí, že ji někdo unesl a že jí hrozí smrt... a nejen že nezavolá na pomoc policii, ale odveze si ji domů. Ta ženská, ač má za sebou údajně tak strašný zážitek, nemá na práci nic jiného, než ukazovat nahé nohy a druhý den se rozvalovat v cizí posteli ve spodním prádle.... No a Atalay zase tak vadnou cizinku začne okamžitě ohmatávat?
Ech... já bych měla strach, že si užene nějakou chorobu, minimálně žloutenku. A že jí hned druhý den začne tvrdit, že ji strašně miluje...? je to dost nepravděpodobné a popravdě, mně nesympatické. Takhle by se podle mě normální a slušní lidé nechovali...
Jo a ještě otázka: proč ji na začátku unesli? To vůbec není vysvětlené! pokud to byla stejná skupina, jako ji unesla poté, nedává to logiku, ne? Atalay ji tehdy vůbec neznal, proč by se nechal vydírat prostřednictvím úplně cizí ženštiny?
Co se mi na povídce líbí, je její originalita: rozhodně jde o zajímavý námět, který se perfektně shoduje s Kobrou, myslím, že jsi přesně trefila tu hezkou míru dala jsi tam námi fanoušky oblíbené herce, velmi příjemně mě pobavila ta ,,chata u jezera", kterou známe přímo ze seriálu. To jsou dobré nápady, skutečně.
Jestli mohu mít radu, tak bych povídku upravila na velikost a tučnost písma, jakou mají ostatní. Zaměřila bych se na češtinu, vychytala chyby, věnovala se grafice a zapřemýšlela nad reálností příběhu. Zkus si říci, zda by se tak lidé v té situaci skutečně chovali...
A pokud to měla být nadsázka, doporučuji více jejích známek
Jinak samozřejmě vítám na Povídkovém foru, jsme rádi za Tvou účast! ![Smile](images/smiles/icon_smile.gif)
|
|
![](./templates/subSilver/images/ftr_right.gif) |
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
kajusia
Založen: 15. 10. 2007 |
Příspěvky: 447 |
|
|
![](./templates/subSilver/images/spacer.gif) |
Zaslal: 26.3.2008 13:33 |
|
|
![Odpovědět s citátem Odpovědět s citátem](templates/subSilver/images/lang_english/blue/icon_quote.gif) |
|
Vítám tě na PFku.
Zajímavý nápad zamíchat herce a role. Tak nějak mě to drželo celou dobu v šachu, abych dávala pozor, jelikož jsem se nechtěla ztratit v ději.
Taky jsem si všimla, že máš celkem dobré popisy, rozplánování děje, hlavní je nápad.
Také se mi líbilo, že jsi použila i některá místa, resp. asi jen místo, které se v Cobře objevilo.
Jestli jsem byla spokojená?
Ono, snad se na mě nebudeš zlobit, rozesmálo mě to, pobavilo. Zařadila bych to spíše do povídek typu: "převážně- nevážně"
Nu, nějaká rada do budoucnosti?
Pohrála bych si se stavbou vět, aby jsem neměla v konečné fázi pocit, že to byl jeden velký popis. Taky bych nepoužívala jenom věty jednoduché, ale i složené, lépe se to čte. Když už jsem u "lepšího čtení", ono podivné rozdělení do odstavců mi tak trošku vadilo, protože uprostřed stránky a věty skočit na další řádek... S tím bych si trochu pohrála.
Jsem zvědavá na další tvůj počin.
|
|
![](./templates/subSilver/images/ftr_right.gif) |
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
K.Thaler
Založen: 16. 12. 2007 |
Příspěvky: 231 |
Bydliště: Břeclav |
|
![](./templates/subSilver/images/spacer.gif) |
Zaslal: 26.3.2008 14:17 |
|
|
![Odpovědět s citátem Odpovědět s citátem](templates/subSilver/images/lang_english/blue/icon_quote.gif) |
|
Především ahoj Danellko,a jinak...Vážně,jak už tady říkala Woxynka a Kájka,je mi divné to odřádkování a velikost písma.Já nepíšu nádherně,já píšu hnusně,,ale to je jen taková malá rada.Jinak je to samozřejmě tvoje povídka anechci ti ji nijak narušovat.A Semirek má bráchu?????,A že je takovej parchant,a Erdogan je tak hrozn milý...
Ahoj,
K.Thaler(Team2,*Stella*)
|
_________________ ,,Předjelo mě prase!"
|
![](./templates/subSilver/images/ftr_right.gif) |
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
![](./templates/subSilver/images/ftr_right.gif) |
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
Fí
Založen: 17. 10. 2007 |
Příspěvky: 549 |
Bydliště: Brno |
|
![](./templates/subSilver/images/spacer.gif) |
Zaslal: 26.3.2008 15:18 |
|
|
![Odpovědět s citátem Odpovědět s citátem](templates/subSilver/images/lang_english/blue/icon_quote.gif) |
|
Tedy i já tě vítám na PF!
Tvá povídky je originální, to nutno podotknout, ač to holky již zmínily.
Nereálnost děje mi nijak zvlášť nevadí, lidé jsou různí a my máme Semira zafixovaného především jako úžasného dálničního komisaře. Vzhledem k tomu, že se v jiné roli moc neblýskl, přenášíme jeho charakter i na herce Edorgana, který ovšem v reálu může být úplně jiný. Pokud si toho herce představuješ takhle, budiž a já to přijímám jako realitu povídky, ovšem, bez urážky, chová se dost podivně, asi bych s takovým člověkem nechtěla mít mnoho společného.
Neber to jako, že tě tu hodláme od samého začátku poučovat a považujeme tě za zelenáče. Řekni si, že i my jsme začínaly, a buď jsem se vším musely prokousat samy, nebo nás tu někdo na PF právě takhle upozorňoval pod našimi prvotinami, a jelikož tu pořád tvoříme, tak nás to neodradilo, ale naopak někam posunulo. Takže to neber jako snahu tě odsud vyštípat, ale jako dobře míněný pokus o pomoc. Jak a jestli vůbec ho použiješ, to už na tobě a jen na tobě jest.
Nápad je hodně důležitý, ale rozhodně nepřebije, ač ten tvůj dobrý je, vše kolem. Musíš si s tím trošku pohrát. Jednak, tak obří písmo používej, nejn když chceš něco zdůraznit, pokud se ti standardní písmo zdá malé, můžeš si pomocí zmáčknutí ctrl+otáčení kolečkem myši velikost obrazu upravit (tohle funguje pro firefox, pokud má IE, určitě je nějaký podobný způsob). Nemůže na nás ovšem "řvát" celou povídku, dost mne to vyděsilo.
Taky netuším, jak se ti povedlo takhle odřádkovat, jestli to odněkud kopíruješ, tak to zkus nejdřív zkopírovat třeba do poznámkového bloku a až pak teprve sem, bude se to číst lépe, vážně.
Rovněž jsem zvědavá na tvá další díla, určitě mrknu.
Fí
|
_________________ nevím proč mne zaujal tenhle citát, ale něco do sebe určitě má:
"I am still, thank God, an atheist."
(Luis Buñuel)
|
![](./templates/subSilver/images/ftr_right.gif) |
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
![](./templates/subSilver/images/ftr_right.gif) |
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
K.Thaler
Založen: 16. 12. 2007 |
Příspěvky: 231 |
Bydliště: Břeclav |
|
![](./templates/subSilver/images/spacer.gif) |
Zaslal: 26.3.2008 18:55 |
|
|
![Odpovědět s citátem Odpovědět s citátem](templates/subSilver/images/lang_english/blue/icon_quote.gif) |
|
eron napsal: | Ahoj, můžu říct, že námět je opravdu zajímavý, velká písmena mi vůbec nevadí. Jen mám v textu mezi každými dvěma řádky mezeru, a to se mi nelíbí. Námět se ti povedl, první povídka pěkná.
K.Thaler : A kdy ty začneš dělat odstavce a přímé řeči, jak se má? ![Cool](images/smiles/icon_cool.gif) |
No,vždyť říkám,že píšu hrozně
|
_________________ ,,Předjelo mě prase!"
|
![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_left_post.gif) | RE: | ![](./templates/subSilver/images/blue/hdr_right_blue.gif) |
Nemůžete odesílat nové téma do tohoto fóra Nemůžete odpovídat na témata v tomto fóru Nemůžete upravovat své příspěvky v tomto fóru Nemůžete mazat své příspěvky v tomto fóru Nemůžete hlasovat v tomto fóru
|
Časy uváděny v GMT + 1 hodina
Strana 1 z 1
|
|
|
|